Randy!
Hallo, gutt!
Randy! Kom igjen nå!
Hei!
Du går glipp av Guds vakre skapning.
Solen står snart midt på himmelen.
Raska på nå! Det er siste gangen jeg sier det, kom ut!
Du får gå uten meg, pappa. Jeg må sove en stund til.
Kle på deg og kom ut med en gang! Litt kvikt!
Vi har en lang dag foran oss, jeg har alt vært våken i en time.
Så du har alt vært våken i en time. "Litt kvikt..."
Hei!
Vannet lukter rart.
Og det smaker rart. Det er noe galt med det.
Det er ikke noe galt med det, det er bare friskt. Uten kjemikalier.
-Kan du skynde deg? -Det forsøples så mye nå for tiden.
Det ligger sikkert en industri et stykke opp som dumper alt i elven.
-Leter du etter noe? -Søppel. Skrot.
Må det alltid være sånn?
-Hvordan det? -Mellom oss.
Vi kommer aldri overens, vi er aldri på samme side.
Lad geværet.
Nå, du... Noe bedre enn dette fins ikke.
Ingenting i hele jævla verden.
Solen er nesten helt oppe nå, tror du ikke vi gikk glipp av dyrene?
Pessimismen har du arvet av moren din, ikke av meg.
Hadde du har vokst opp med meg, hadde du vært en mann.
Å være man betyr ikke at jeg må skyte dyr som ikke engang truer meg.
Jeg bommet på den jævelen.
Hva er det, gutt? Skremte jeg deg?
Hva sa du om å være en mann?
Glem det, du vil ikke forstå.
Det er god tid igjen til å jakte. I dag vil jeg felle et bytte.
Jeg skal skyte noe.
Hjelp!
Hjelp meg!
Hjelp!
-Det blir morsomt ved innsjøen i dag. -Ja, du vil like Greg.
-Hva vet du om ham? -Han er venn av Tom.
Tom vil ikke la deg gå ut med en dust.
-Dette blir bra. -Tror du det?
Ta deg god tid, Beth. Det er ingen fare.
Det er ok.
-Hei. -Hei, Tom.
-Hils på henne nå. -Hallo.
Du er trygg med Greg, det lover jeg.
Da drar vi.
Mot fjellene.
Det ser stengt ut.
Det er ikke sant, typisk.
-Jeg må på damenes. -Jeg blir med.
Gjør det dere, vi tanker så lenge.
-Hva er det? -Noen har skutt en rødgaupe.
Så fælt!
Det er ingen fare, den er død.
-Her er det. -Suverent.
-Døren er låst. -Prøv herredoen, da.
Herlig... Typisk meg.
Ikke begynn å le, det klarer jeg ikke av.
-Jeg ler ikke. -Sandy!
INGEN SJANSE, INGEN HJELP, INGEN UTVEI
Hva søren gjør du her? Dette er herredoen.
Vennen min måtte og damedoen var...
Hva betyr det?
"Ingen sjanse, ingen hjelp, ingen utvei..."
Jeg forstår meg ikke på dagens ungdommer.
Hvor er alle? Utrolig.
Det spiller ingen rolle, pumpene er ikke låst.
Sveiver du?
-Hva syns du om Sandy, da? -Hun virker hyggelig.
-Hvor er de? Jenter på do... -Der kommer de.
-Er dere klare? -Vi måtte bruke herredoen.
-Dere menn kludrer rare ting. -Hva mener du?
Det sto "ingen sjanse, ingen hjelp, ingen utvei".
-Det var en merkelig mann der også. -Er han der fortsatt?
-Nei. -Vi drar, så slipper vi å betale.
Hva mener du? Vent, vi må betale.
Det er ikke noe stort oljeselskap akkurat. Vi betaler.
Jeg går og betaler.
-Hallo? -Hallo?
Er det noen her?
-Hva slags sted er dette? -Vi drar, det er skummelt her.
Vent litt... Babyrotter.
Se, Sandy. Er de ikke søte?
Jeg tror det er best vi drar.
Hva søren gjør dere her?
Vi lette etter deg, vi skulle betale for bensinen.
Vi tanket for ti dollar, her har du 20.
12 dollar og 80 cent.
Jeg har ikke sett dere før. Hva gjør dere her i trakten?
-Vi skal til innsjøen. -Den ville jeg holdt meg unna.
Hvorfor det?
Det er jaktsesong.
Det har skjedd flere jaktulykker med fremmede i området.
Vi kan bli tatt for hjort.
Jeg advarer dere, ikke dra til innsjøen.
-Har du skutt alle disse dyrene? -Ja, hvert eneste et.
Hvorfor det?
-Har du aldri jaktet? -Nei, det skal jeg heller ikke.
-Det er moro, om man følger reglene. -For meg er det ikke morsomt.
Jeg kunne aldri drept et dyr.
Kommer an på dyret og hvem det er som jakter.
Jeg dreper ikke for moro skyld, men for å få mat.
Gleden ligger i sporingen og jakten, ikke i drepingen.
-Så fint, men nå må vi nok dra. -Ja, nå drar vi videre.
Jeg ber dere, ikke dra til innsjøen.
Det er fullt av jegere der nå, jeg advarer dere.
Ok, da drar vi ikke dit.
Vi skal ikke dra dit.
For et sjarmtroll!
Holdt! Sjekk proviant og ammunisjon. Vi blir her en stund.
Nå vil jeg at dere hører etter.
Hele livet har jeg villet lede en tropp som denne.
Gjennom villmarken. Og i dag er dagen.
Jeg skal lede dere gjennom villmarken.
Disse fjellene er hellige.
Guapoindianerne levde og jaktet her.
De var ikke som apasjene, irokeserne eller chippewaindianerne...
Var det de som drepte Custer?
Nei, guapoindianerne var kjente for sine bønneavlinger.
De var en bønnedyrkende stamme.
Som speider går man seg aldri vill, for vi har våre kompass med oss.
Og vi...
Som dere ser...
Man ser...
Denne bekken flyter den veien og alle bekker munner ut i en innsjø-
-og innsjøen munner ut i havet. Ikke sant?
Så gutter... Menn...
Uten å forlate stien skal dere hente en stein eller en grein-
-som dere kan ta hjem som et minne om turen.
Ingen klapperslanger, for de er fulle av basiller.
Tre av!
Hei!
Er det noen hjemme?
Hallo der inne! Er det noen hjemme?
Jeg kan trenge litt hjelp.
Er det noen her?
Jeg er ute med en gjeng speidere og har forferdelige vannblemmer.
Hallo!
Er det noen her?
Kom fram nå!
-Utrolig! Er det ikke? -Ja, det er suverent.
-Tenk om det fins gale jegere her. -Vi kan være trygge, Sandy.
Vi skal bare ha det litt morsomt.
Sistemann i blir utstoppet.
Er du klar?
-Kom, Sandy! Det er toppen! -Herlig!
Skal vi ta en spasertur?
Denne hadde jeg fikset da jeg var liten.
Jeg hadde en amatørradio som jeg hørte på hele natten.
Hørte du noe?
Ja, da jeg tilkalte sykebil til en ulykke kom jeg i avisen.
Hva skal vi gjøre?
Kom her.
Det er latterlig, denne virket bra i går.
Det føles ikke bra, som om vi er for langt hjemmefra.
-Det må komme langt borte fra. -Ja.
Tror du at de er klare ved innsjøen? Skal vi gå tilbake?
Tom!
Beth!
-Lurer på hvor de er. -I baksetet, om jeg kjenner Tom rett.
Tom? Nå er vi tilbake.
-Beth? -Vi er tilbake.
Vi er tilbake. Hallo?
De er ikke der.
-De gikk kanskje en tur. Jeg fryser. -Jeg er sulten.
-Det er mat i bilen. -Da henter vi den.
Hvor er de? De har vært borte i over en time nå.
-De må vel forstå at vi bli urolige? -Jeg er urolig.
Dette er så dumt! Jeg hater når folk gjør sånt.
-Jeg blir gal! -Hva skal vi gjøre, da?
Vi får vel lete etter dem.
-Vi tar denne stien. -Jeg kommer.
-Den leder opp her. -Ok.
Pass på hvor du trår.
-Denne veien, tror jeg. -Her ville de vel ikke gått?
Jo, man ser sporene. Kom.
Sandy! Sandy!
-Gikk det bra? -Ja, det er ingen fare.
Rekk meg hånden.
Vær forsiktig. Sånn ja.
-Er du uskadd? -Ja, jeg har det bra.
Vi må stikke, Tom og Beth ligger kanskje i en sånn her.
-Hva er det? -Jeg vet ikke.
Vi går og sjekker. Forsiktig.
-Hva tror du? -Jeg vet ikke.
"Vannverket."
Nøkkelen! Hvor er nøkkelen?
Den eter seg inn gjennom frontruten!
Hva er den lyden?
Noe prøver å åpne døren!
-Her er nøkkelen! -Gjør noe!
Kjør!
Start nå!
Kom an!
-Hva er det? -Jeg vet ikke.
-Prøv med vindusviskerne. -Ok.
Jeg skal be om hjelp.
-Hvor er vi? -Ved en veikro.
Jeg går inn og ber om hjelp.
-Jeg blir med. -Nei, vent her.
Jeg forstår ikke hva som hender. Jeg kommer straks, lås dørene.
Jeg er snart tilbake.
Slapp av.
-Har du funnet din kone ennå, Leo? -Nei, men jeg har ikke lett så mye.
Hei, kom inn og sett deg.
Våre venner...har dødd.
-Hva har skjedd? -De har blitt drept.
Kom inn og sett deg. Slapp av.
-Gi gutten en øl, Aggy. -Nei, jeg må få hjelp!
Jeg trenger hjelp, vennene mine er døde.
-Vær så snill, ring politiet. -Ro deg ned nå.
-Fortell mer før vi ringer sheriffen. -Vær så snill, ring politiet.
Ålreit, det skal jeg gjøre. Bare fortell hva som har hendt.
Det var en slags flygende skapninger!
-De satte seg på bilen vår... -Kom hit, sersjant.
Et øyeblikk, gutter.
Jeg skulle bare lære rekrutten en lekse. Bill står for neste runde!
-Hva gjelder det? -Kjenner du ham?
-Nei, jeg har aldri sett ham. -Han så dine flygende tallerkener.
Har du sett de flygende skapningene?
-Ja, de angrep bilen vår. -De er aggressive små rakkere.
Er dere to i ledtog?
-Har du betalt ham for å komme hit? -Jeg advarer deg!
Når de begynner å ete på deg får du ingen hjelp av meg.
Slapp av, sersjant.
Jeg sa at de kom til å angripe.
Nå hender det, Aggy. Jeg sa at det ville skje.
-Vi må forberede oss på en invasjon. -Vær så snill, jeg snakker sant.
-Du kan spørre jenta ute i bilen. -Har hun også sett dem?
Ja.
Vi henter henne inn. Da kommer du til å tro meg.
Jeg har funnet hjelp, Sandy! Sandy?
-Sandy? -Er hun der?
Sandy!
-Hvor er hun? -Jeg vet ikke.
Sandy!
De må ha tatt henne.
Nei, ikke om natten. De har overtaket i mørket.
Da ser man dem ikke før de er inni kroppen på deg.
-Jeg må... -Her er det jeg som er sjefen!
Du gjør som jeg sier! Du skal adlyde ordrer!
La ham være i fred! Du er ikke i hæren lenger!
Ikke la ham skremme deg.
Han har aldri skadet noen før.
Han har opplevd mye.
Han blir oppslukt og glemmer hvor han er.
Jeg skal ringe politiet.
Kom inn så lenge, du kan ikke lete etter henne i mørket.
-Kom an. -Ingen sjanse...
...ingen hjelp, ingen utvei.
Hun var ikke der.
Sett deg her, så ringer jeg politiet.
Sersjant... Var alt i orden der ute?
Vet du hva, Dave? Du burde takke meg.
Alle er feiginger i dette landet. Det er derfor vi ikke vinner kriger.
Du ser ikke en fare om du har den rett foran deg.
Jeg skjønner.
De begynner her ute på landet og drar videre inn mot byene.
Da har de en base å kjempe fra.
Jeg gir meg ikke uten videre.
Sersjant Fred Dobbs gir seg ikke så lett.
Ikke denne gangen.
Sheriffen kommer snart, han skulle hente en gjeng fortapte speidere.
-Gir du meg en øl til, Aggy? -Ja, fortsett å drikke du.
Da blir du full og kjenner ingenting når de eter deg levende.
Man kan tro at du ble sendt hjem på grunn av sinnsforvirring.
Jeg fikk avskjed med ære.
Visst hadde jeg litt vansker med de medgjørlige feigingene,-
-men jeg sluttet med ære etter 26 år!
-Denne er nok din. -Sandy!
Sandy?
Det er ingen fare med henne.
Hun kom hoppende gjennom skogen som en redd kanin.
Jeg så den, det var forferdelig.
-Har du sett skapningen? -Ja, den var enorm.
-Den bar likene til skjulet. -Jeg skal lage litt mat til dere.
Dere som aldri har vært i strid har ingen anelse.
Fienden er der ute nå og dreper folk.
-Har du funnet skjulet med likene? -Ja, de henger på kroker.
Som dyr.
Pokker, ikke nå igjen.
Slapp av, jeg tenner lys.
Å bryte strømmen er det første trinnet, det har jeg sett før.
-Gi deg nå, Fred. -I mørket får de overtaket.
Hold opp med en gang, Fred.
-Det er strømselskapet igjen. -Jaså? Det er det de vil du skal tro.
Jeg vet det.
Strømmen har kommet og gått i flere år.
Det er ikke noe å være redd for.
Jeg trenger kanskje din hjelp med Fred, Joe.
Hva sa du? Hva sa du om meg?
Jeg sa at kjøttet i fryseren blir dårlig om strømmen ikke kommer på.
Ikke vær så skvetten, du skremmer alle.
-Hørte du det? -Ja.
Akkurat som jeg trodde... De isolerer oss, tar oss en om gangen.
Du tror meg ikke, men det blåser jeg i. Du er for dum til å forstå.
Tror dere at vi er alene i universet?
Skulle vi være alene blant alle stjernene der ute?
Da skal jeg fortelle at det er vi ikke. Vi er ikke alene.
Hvis vi ikke er alene, hvis det er en masse utenomjordiske der ute,-
-en masse monster... Tenk om deres romskip står parkert der borte.
Tenk om alt det du sier er sant.
Hvorfor har da ikke CIA, FBI og hæren din gjort noe med det?
De gjør aldri noe.
Fortell om skjulet, du sa at likene hengte der.
Ville du funnet veien dit igjen?
Utenomjordiske er ikke mennesker, men de kan anta menneskelig form.
Nå holder det, Fred! Nå vil jeg ikke høre mer!
Dere tror meg ikke! Jeg skal gå ut og finne en!
Du skremmer kvinnene. Sett deg ned.
-Hva er det, Sandy? -Jeg vet ikke, jeg får frysninger.
Herregud!
Herregud! Nei!
Ben!
Han puster fremdeles, ring etter ambulanse.
Det var ikke meningen, det var en feil.
Noe tok kommandoen over meg, jeg ble som besatt.
Alt er din feil. Alt begynte da du kom.
-Jeg vet ikke hva du snakker om. -Det begynte da du kom hit.
-Alle lysene og lyder. -Nå holder det, gi meg våpenet.
Ikke bry deg, du vet ikke hva det handler om.
-Du vet ikke hvem som bestemmer. -Våpenet.
Hold deg borte, Taylor. Det er bare jeg som vet hva som skjer.
Det er bare jeg som kan beskytte oss.
-Gå ut, ungdommer. -Hold øye med dem!
Sørg for at han blir her.
Ikke la dem dra, Taylor!
Dette kommer du til å få angre!
-Kom med meg. -Vi skal til nærmeste politistasjon.
-Ikke diskuter, kom an. -Jeg syns ikke at vi skal bli med.
Det er ingen fare.
Du har ikke noe valg, unge dame.
-Hvor er skjulet? -Ved innsjøen, som sagt.
-Våre venner og tre andre hengte der. -Dere skal vise meg veien.
-Du er gal! Jeg vil ikke dit igjen. -Rolig, Sandy.
Jeg vil ikke, vi må kontakte politiet.
Mens vi prøver å overbevise politiet, vil skapningen å fortsette å drepe!
Hopp inn i bilen.
Han har rett, kom an.
Nå drar vi herfra.
-Klarer han seg? -Jeg vet ikke.
Vi får håpe at han ikke er død.
Ingen sjanse, ingen hjelp, ingen utvei.
Dobbs! Fred! Sersjant!
Nummer RA18840644.
Vent her.
Vær så snill, Greg, jeg vil ikke tilbake dit.
Vi vet ikke hvem han er eller hva han har tenkt å gjøre.
Jeg så noe utenfor puben som jeg aldri har sett før.
-Tom var min beste venn. -Og Beth var min. Hva så?
-Derfor må jeg gjøre noe. -De er døde, vi kan ikke hjelpe dem.
Jeg vet ikke...
Jeg vil hjelpe Taylor å drepe det som drepte dem.
Slutt med å leke John Wayne.
Ikke gå, da.
Jeg kan dessverre ikke.
Se her...
Han fikk meg nesten. Dette har en av skapningene hans gjort.
-Hvorfor fortalte du ingen? -Som sersjanten, mener du?
Dere så hvordan alle trodde ham.
Jeg vil ikke bli innesperre, jeg vil drepe utenomjordingen.
Hvis han ikke dreper meg først.
Vent! Bak trærne der er skjulet.
-Er du sikker? -Jeg er sikker.
Skal dere vente her?
Der er det.
-Der? -Ja, men pass deg for gropene.
Sersjanten har gravd sånne overalt for å forsøke å fange skapningen.
-Vent her, så går jeg fram. -Vi må beskytte oss, gi oss våpenet.
Husk, det er ikke jeg som er gal.
-Akkurat som dere sa. -Kan vi dra nå?
Dere aner ikke hva dere har funnet.
Dette er jegerens matdepot.
-Hva snakker du om? -Nå har vi ham akkurat der vi vil.
Før eller senere må han komme hit.
Da venter vi på ham.
Ikke søren, vi skal ikke bli her.
-Vi skal dra herfra nå. -Tenk over det.
Det er...
Løp til bilen! Ta lampen og stikk!
La meg være her!
Det kommer noen!
Stopp!
Det kommer en til, den skal jeg få stoppet.
Det er en politi! Herlig!
Så fint at det var politiet! Det er en skapning som jager oss.
Den har drept fem personer og har likene i et skjul.
Vi kan vise hvor skjulet er, men Taylor ligger skadet i skogen.
Han er herfra.
Nå kjører du feil vei.
Kjører du mot byen? Taylor, da?
Hva med Taylor?
Vi var der ute i skogen med Taylor.
Utenomjordingen har skadet ham, uten hjelp dør han.
-Vil dere at jeg skal følge dere dit? -Ja, vær så snill.
Ellers dør han. Du må tro oss.
Skulle jeg stole på krigsfanger? Jeg er sersjant.
Har dere drept ungdommene og tatt over deres kropper?
-Han tror at vi er utenomjordiske. -Dere trenger ikke fortelle alt nå.
Jeg finner det ut snart likevel.
Ut med dere.
Still dere der.
Jeg tror at selv dere kan kjenne smerte.
Fortell nå.
Jeg har sett hvordan eksperter får folk til å snakke.
Ekte eksperter.
-Vær så snill, ikke skad oss! -Stille!
Fortell.
Sersjant... Legg vekk våpenet, så skal jeg fortelle alt.
Jeg legger ikke vekk våpenet.
Fortell om invasjonsstyrken.
-Ok... Hvor skal jeg begynne? -Fra begynnelsen.
Da tar jeg det fra begynnelsen...
Jorden er delt opp i sju regioner.
Hver region utgjør en del av koloniseringsdirektivet.
Hver region strekker seg til sentrum av deres planet.
Skal jeg tegne det for deg?
Ja.
Jorden er delt opp i sju regioner.
Her har vi Amerika...
Vi forventer hardest motstand her og på noen andre steder.
Når skal det begynne?
Hovedangrepet begynner...nå!
Kom fram!
Dere slipper ikke unna!
Jeg vet at dere er der, fortell det jeg vil vite!
-Hvilken vei? -Jeg vet ikke.
Kom an!
Gikk det bra?
-Hva er det? -Jeg skadet ankelen.
Vi må vekk herfra, jeg skal hjelpe deg. Forsiktig.
Sånn ja.
Se.
Kom an.
-Tror du det er noen hjemme? -Jeg vet ikke, vi får sjekke.
-Er det noen hjemme? -Det bor visst noen her.
Vi venter ikke på å bli invitert.
Typisk...
Det var den lampen... Hallo! Er det noen hjemme?
-Vi kan låne telefonen deres. -Hvis de har en.
Dette ser ut som en hytte. Vi gikk nok inn bakveien.
Hallo! Er det noen hjemme? Vi ser oss rundt.
Hallo?
-Greg... -Ja?
Hvordan gikk det, Greg?
Jeg fant lyset. Se, en telefon.
-Den er død. -Hva gjør vi da?
Det er tryggere her inne enn der ute. Vi ser oss litt mer rundt.
Det fins en lampe til her.
Perfekt... Ingen telefon og ingen folk.
Jeg er våt og fryser, jeg må sjekke skapet.
Flott! Tørre klær. Jeg skal bare skifte.
Enten blir vi her-
-og venter på at noen dukker opp eller vi prøver å ta oss inn til byen.
-Nå er jeg klar. -Perfekt.
Den er knusktørr.
Det har nok ikke vært noen her på en stund.
En sånn spilledåse hadde jeg.
Hva er det?
Jeg fikk den av Beth da jeg fylte ni.
Det kommer jeg aldri til å glemme, hun var så oppspilt over den.
Hun kjøpte den et halvt år i forveien.
-Unnskyld! -Det er ingen fare.
Gråt du, det er ingen fare.
Kom, du skal få hvile en stund.
Uroe deg ikke for noe, vi går ikke før det er lyst.
Jeg henger klærne ved ovnen så er de tørre siden. Prøv å hvile litt nå.
Greg! Hva om dette er sersjantens hus.
Nei, legg deg ned. Det er ingen fare.
Vi er tryggere her inne enn der ute.
Slapp av, stol på meg. Jeg holder vakt.
Prøv å hvile litt nå. Jeg henger klærne dine ved ovnen.
10-12 kopper... Det burde holde.
Greg!
Jeg så det fæle monsteret. Det jaget meg og jeg kunne ikke løpe.
Jeg så det ikke, men det så meg.
-Jeg kom ikke ut herfra. -Det var bare en drøm.
-Unnskyld. -Det er ingen fare.
-Døren er åpen. -Det var ingen drøm.
-Katten kom kanskje inn igjen. -Ja, kanskje.
-Hva om det er huseierne? -Det hadde vært noe...
Tenk om vi tar oss gjennom det her, men blir skutt som innbruddstyver.
Jeg går og ser, vent her.
Du får ikke forlate meg her alene, det er ikke noe å diskutere.
Ok, du får gå først.
-Nei... -Jeg tenkte meg det.
Er det noen der? Vi vil dere ikke noe vondt. Hallo?
-Ikke gjør det. -Unnskyld.
Det er ok.
Det var sikkert trekk.
-Hva er det? -Jeg vet ikke...
-Jeg trodde jeg skrudde av kranen. -Jeg forstår ikke.
Ikke jeg heller.
Det er best at vi ser rundt litt til.
-Slokket jeg ikke lyset der inne? -Jeg vet ikke, jeg tror det.
Holder jeg på å bli paranoid? Gå og legg deg igjen.
Jeg har satt på en hel kaffekanne, den kommer til å holde meg våken.
Slapp av, jeg skal få deg ut.
Ja, ta ut flettene. Det ser bra ut.
Greg!
Greg?
Sover du?
Kom ut derfra!
Nå stikker vi!
-Vi kan ikke forlate Greg! -Han er død, vi må til skjulet.
-Jeg vil ikke! -Da får du bli og prate med den der!
Hvorfor må vi til skjulet?
-Hvorfor må vi dit? -Fordi den jakter på oss.
Det eneste vi kan gjøre er å velge hvor vi skal kjempe.
Men snart har vi ingen valgmulighet!
Du forstår ikke! Den typen kjemper ikke for overlevelse.
Dette er ingen invasjon.
Den utenomjordingen kom hit for å ta hjem jakttroféer.
Akkurat nå er han ute etter deg og meg.
Dette er idiotisk!
-Jeg vet det, men jeg har overtaket. -Hvilket overtak?
Jeg jakter på ham, men det vet han ikke.
Kom an!
Skynd deg!
Når utenomjordingen satte av etter dere,-
-ble jeg her og rigget skjulet med masse dynamitt.
Se gjennom siktet.
Til høyre for døren.
-Ser du? -Ja.
Sånn ja.
Hvordan kan du være så sikker på at han kommer hit?
En jeger henter alltid fangsten sin.
Alt jeg trenger å gjøre er å trykke ned den...
Pang! Adjø, utenomjording!
Ikke vær urolig, det kommer til å gå bra.
-Du må til legen. -Utenomjordiske trenger ingen leger.
Ta det rolig, sersjant. Det er Joe Taylor, du kjenner meg.
-Vi har jaktet sammen. -Du lurer ikke meg.
Du er ikke Joe Taylor.
Joe Taylor var menneske. Du har tatt over kroppen hans.
Jeg vil ikke tenke på hva du har gjort mot Joe.
Hva? Dette er idiotisk, du kjenner ham jo.
Vi er mennesker, akkurat som du.
Jeg kjente ham. Han var en god venn av meg.
Jeg har mistet mange venner her i jungelen.
Vi er ikke i jungelen. Vi er i USA.
Du er hjemme. Du er hjemme igjen, sersjant.
Du kan ikke overbevise meg om at du er Joe Taylor.
Ikke en sjanse...
Ingen hjelp...
Ingen utvei...
Jeg visste at jeg skulle få en av dere.
Er du en av lederne eller bare en soldat?
Nå har jeg deg.
Jeg visste at jeg skulle ta deg. Nå har jeg deg.
Alt skal bli bra.
Alle lo av meg.
De sa at jeg var gal, men nå skal de få høre.
Fortsett framover, litt nærmere skjulet.
-Skal du drepe begge to? -Hvis jeg må så.
Jeg ble urolig da du fikk meg til å gjøre det mot sheriffen.
Nå kommer alt til å bli bra. De kommer til å takke meg.
Jeg visste hva som foregikk her.
Sersjant...
Utenomjordingen er ikke nær nok.
-Skyt ham! -Det hjelper ikke.
Prøv!
Dra den løs!
Jeg kan ta den!
Nå er det opp til deg. Når jeg har lokket ham til skjulet, trykker du av.
Utenomjording!
Kom an!
Trykk av, Sandy! Du må trykke av!
Ledningen...
Sandy! Trykk...
Tror du at vi er alene i universet?
Skulle vi være alene blant alle stjerner der ute?
Da skal jeg fortelle at det er vi ikke. Vi er ikke alene.